U malokojoj profesiji se radi kao u novinarstvu, a da je taj rad manje cijenjen i manje plaćen. Dakako, govorim o onim novinarima koji taj posao odnosno poziv žive, a ne 'odrađuju' do mirovine. Istovremeno, malokoga se u ovom društvu toliko pljuje kao novinare, proziva ih se beskorisnima, glupima, nadobudnima,... a ipak se gotovo ništa (ozbiljnije) ne može riješiti bez novinarske intervencije - u maloj ili velikoj priči, na nižoj ili višoj razini, u lokalnoj sredini ili na nacionalnom nivou. Zbog novinara iza rešetaka završavaju oni koji bi inače i dalje glumili da su veći od drugih, zbog pisanja i izvještavanja u ropotarnicu povijesti odlaze nesposobni premijeri i ministri, zbog reportaža uspijevaju humanitarne akcije i ljudi dobivaju priliku za novi život.
Nedavni smrtni slučaj u obitelji, pokazao mi je koliko ljudi prema novinarima mogu biti bešćutni i koliko imaju osjećaj da ih posjeduju odnosno da su novinari dužni nešto odraditi za njih osobno. Koji sat nakon loše i tužne vijesti - stiže prvi poziv. Uzrujana Brođanka hitno me zove zbog prometnog problema. Ignorira moj tužni glas i moleće 'Imala sam smrtni slučaj, gospođo!', mada sam njezinog sina nekoliko trenutaka prije šutke u cijelosti saslušala i obećala doći čim prije. Hladno i živčano me pita ta gospođa: 'A koliko će TO trajati?'. Šutim - kao rijetko kad. Jer, ne razumijem što pita. Koliko ću tugovati? Po završetku razgovora odlučuje iskoristiti privilegiju malog grada pa naziva meni bliske osobe da propita postoji li smrtni slučaj i tko je to meni umro.
Ubrzo - stiže drugi poziv. Također odmah tražim razumijevanje zbog smrtnog slučaja i dobivam - A tko vam je umro? Baka? A dobro... Nek' ide po redu.'. Ne osjećam potrebu za pravdanjem, sugovornik je ovaj put ipak pristojniji pa pristaje na - 'Čujemo se u ponedjeljak!'.
U svakom slučaju, ne pišem ovo radi samosažaljevanja niti potrage za odobravanjem nego kao podsjetnik i nešto za 'boostanje' profesionalnog samopouzdanja u teškim vremenima.
![| Author: Ž.G./PLUS](/media/img/01/20/25a37f1358a655deb994.jpeg)
Sjetit ću se ovog kad mi sljedeći put netko kaže da novinari nemaju pravo na novac poreznih obveznika... da se financiraju iz privatnih kasa, a ne iz županijskih, gradskih i općinskih proračuna.
Istovremeno, ti komentatori i mrzitelji od 2016. godine vjeruju Andreju Plenkoviću i ne traže od njega da prekine svoj privatni život (mada ga plaćaju 3300 eura mjesečno neto) kako bi došao na mjesto tragedije i izrazio sućut obiteljima trojice mornara.
Na rokovniku koji mi je poklonio HND uz nagradu za najbolju lokalnu novinarku u Hrvatskoj (kategorija - internetsko novinarstvo), poetično stoji 'Novinarstvo je javno dobro!'. Pa nek' je novinarstvo... ali nisam ja.
- Najnoviji
- Najstariji
-
Važna obavijest
Sukladno članku 94. Zakona o elektroničkim medijima, komentiranje članaka na web portalu i mobilnim aplikacijama plusportal.hr dopušteno je samo registriranim korisnicima. Svaki korisnik koji želi komentirati članke obvezan je prethodno se upoznati s Pravilima komentiranja na web portalu i mobilnim aplikacijama plusportal.hr te sa zabranama propisanim stavkom 2. članka 94. Zakona. -
rub0122.08.2024. u 21:41
Tako je to kada novinar pokušava rješavati poslove koje nisu njihov djelokrug. I upetljavati premijera da rješava poslove koje on ne smije rješavati, jer spadaju pod policiju, tužiteljstvo, sudstvo. Kod nas je to prilika za dobivanje još jednog rokovnika nečega što se naziva hnd.
-